Översättning: Annie Nilsson www.broadcasttext.com
DET HÄR ÄR EN SANN HISTORIA
MED UNDANTAG FÖR DE DELAR SOM INTE ÄR DET
Välkommen till det fagra Skottland. Det är Herrens år 1828-
- och här arbetar jag, på torget i Edinburgh - vår huvudstad.
Det kallar det "den skotska upplysningen".
Upplysningen? Det märks inte. Jag menar - titta hur de ser ut.
De enda här som vill bli upplysta är medicinarna.
De studerar för våra berömda läkare. Edinburgh är läkekonstens huvudstad.
Skaffa er en utbildning.
På ena sidan staden ligger Barclay School of Anatomy.
Den drivs av den ansedde kirurgen dr Robert Knox.
Somliga säger att han är den bäste kirurgen i hela Skottland.
Allt jag kan säga om dr Knox är att han är välklädd. En riktig dandy.
Det är fint att inleda en ny termin med ett färskt lik. Visst, Patterson?
- Jag börjar med att avlägsna hjässan. - Spännande för de nya eleverna.
Och på andra sidan staden...
ligger Royal College of Surgeons. Det drivs av Alexander Monro.
Han tillhör så att säga... den gamla skolan.
Det är alltså en artär.
Men ni får ursäkta mig, mina damer och herrar.
Nu blir det föreställning!
Maggie O'Donnell från West Port, även kallad "Tok-Maggie".
Du är dömd för de förhatliga brotten tjuveri-
-prostitution, fylla på allmän plats-
- och uppkäftighet. Har du något att säga innan du hamnar i helvetet?
Ja! Bara att jag hoppas att det är lika varmt där nere som de säger!
Man kan bara lära ut anatomi genom att skära i kroppar-
- och man får bara skära i kroppar som Maggies här, de nyligen avlidna-
-så vi säljer dem till högstbjudande.
Men nu har professor Monro, det svinet-
- använt sitt inflytande för att införa en ny stadga.
Var är kroppen, Angus?
- Men vi hade ett avtal. - Professor Monro får alla kroppar nu.
När efterfrågan överstiger tillgången skapas en affärsmöjlighet-
- som bara väntar på att rätt entreprenörer ska träda in.
Mina damer och herrar, kom hit!
Jag heter William Burke. Vi kom hit för att söka arbete.
Vi har grävt kanaler och byggt vägar-
- men vi har inte glömt den gröna ön vi kom ifrån. Den mystiska...
- Kom till saken. - I Donegalbergens gröna backar...
växer en speciell sorts mossa som kan bota alla sjukdomar.
Minsta skärsår kan släppa in gift, och plötsligt börjar hjärnan koka.
Rör ni vid mossan från Donegalbergen, så är det borta på ett ögonblick.
En böld dyker upp. Ni tänker inte på den.
Men så kommer en till, och en till!
Plötsligt är Jobs lidanden över er! - En vårta. Så liten från början.
Men utan mossan kan den bli lika stor som ditt huvud!
Det här är inte mossa.
Det är ostmögel!
De är bedragare!
Era jävlar!
Hämta polisen!
Mina herrar!
Herren skapade himlen och jorden-
- men hans största verk, hans mest perfekta skapelse, är människan.
Studiet av människans anatomi är därför inget mindre-
-än en direkt inblick i Guds sinne.
Mina herrar, här har vi människokroppen...
- i all sin glans. - Herregud, vad äckligt!
Jag har en utmärkt förklaring.
Nå, Patterson - får vi höra din "utmärkta" förklaring.
Han slaktar sina patienter.
Med politiskt inflytande vill han stoppa vetenskapen.
Jag fick ta den enda som McTavish hade kvar.
Det är det tredje ruttna liket jag har fått de senaste tre veckorna.
- Finns det något jag kan göra? - Du kan börja be...
för det enda som kan rädda oss.
- Vad är det, sir? - En stort missöde här i Edinburgh.
En olycka eller en naturkatastrof.
Något som genererar det stora antal kadaver jag behöver!
- Det vore väl trevligt, sir? - Ja, Patterson, det vore trevligt.
- Du ljög för din fru om jobb. - Jag var sparsam med sanningen.
Tror du att Lucky ser skillnaden?
- Hon är inte särskilt förlåtande. - Lnte ett ont ord om henne!
Hon har haft problem med spriten, men hon kämpar emot.
Hon är nog på gott humör. Det är dags för gamle Donald att betala hyran.
Inget ont som inte har något gott med sig.
Var är pengarna du är skyldig oss, mr Hare?
Jag vet att det här ser illa ut.
Willy uppfann en fantastisk ny produkt.
- Donegal-mossa. - Vilken succé!
Ett tag verkade alla bekymmer vara över.
- Jösses. Vad är det som luktar? - Det var en olycka.
Du är en lat odugling, William Hare. Vi är luspanka.
Donalds hyrespengar, då?
Han är död.
- Död? - Vadå "död"?
Avliden. Han slutade leva, och dog.
Så han betalade inte hyran, då?
- Menar du att gamle Donald är död? - Stendöd.
Så tvätta av er-
- och gör er av med kroppen innan den börjar stinka värre än ni!
- Hur ska det gå till? - Använd fantasin.
Det är allt du duger till numera.
Det går inte.
- Tryck ner högerbenet. - Det går inte!
Vi får bryta ryggen på honom. Eller hugga av benen.
Jag vet ett bygge i New Town. Vi kan dumpa honom där.
- Det är bara några kilometer dit. - Bara några kilometer?!
Vi tar en paus. Man blir törstig av det här.
Ställ den upp.
Svär inte så, din förbannade skithög!
- Vad ska vi göra? Vi har inget jobb. - Lngen fara. Jag har massor av idéer.
Men inga pengar, och ingen plan.
- Det räcker till en sista öl. - Det skålar vi för.
Två stora, Eileen.
- Willy, hur går affärerna? - Strålande, Fergus.
- Och du själv? - Vi utökar verksamheten.
Mr McTavish har börjat med hasardspel, opiumdistribution...
och koppleri.
Vi har blivit hederliga.
- Så ingen mer gravplundring? - Det är inte värt mödan.
Tam McLintoch och hans milis har förklarat krig mot gravplundring.
De vaktar kyrkogårdarna varje natt. Det är synd.
Vi brukade sälja till dr Knox för tre pund per kadaver.
Numera betalar han det dubbla.
- Jag trodde att det var billigt här. - Det är det.
Men priset stiger när man är död.
Willy...
Så doktorn ska betala oss för att stycka Donald?
- Donald är i himlen. - Du verkar ha tänkt över det här.
- När har jag någonsin svikit dig? - När har du svikit mig?
Helvetes skit!
- Det här är fel. - Det är rätt adress.
Nej, det vi gör.
Två herrar söker er. De har en strömmingstunna med sig.
- Jag gillar inte strömming. - De har något annat i tunnan åt er.
- Bra gjort. Han är färsk. - Tack, doktorn.
Varför är han böjd på mitten?
Den här mannen dog uppenbarligen i en byggolycka.
- Ja. Är det inte exakt vad som hände? - Jo, det är exakt vad som hände.
Ni får tre pund.
- Vi hoppades på... sex pund. - Fyra pund och tio shilling.
Ni berömde oss ju själv, på grund av hans färskhet, sir.
- Ni är en riktig försäljare. - Kan vi få fem pund och tio shilling?
Det byggs ju så mycket i Edinburgh.
Om vi skulle träffa på några andra olycksfåglar...
Skulle ni vara intresserad, doktorn?
Ni får fem pund. Jag betalar detsamma om ni levererar fler olycksfåglar-
-utom på sommaren, när det är varmt.
- Jag förstår helt och fullt, dr Knox. - Förbered mannen för föreläsningen.
Vad ska jag göra åt... ställningen?
Räta ut honom. Han klagar nog inte...!
Räta ut honom. Herrarna här kan hjälpa dig.
Okej, hjälp till här.
Skål för vår nya produkt.
- Var ska vi hitta fler? - Det finns massor...
av produkter att gräva upp.
Han tittar på mig. Han vet nog vad vi gör.
Strunta i hunden, men håll utkik efter milisen.
- Det här är helgad mark. - Det är bara lite frost.
Sätt i gång.
Vem där? Sätt fast bajonetterna.
Det är milisen!
Hör upp, grabbar!
De har gevär!
Åh, för guds skull.
Kom.
Var försiktig.
Antingen ger vi oss och riskerar att åka fast, eller så sticker vi.
- Jag väljer nog det senare. - Vi räknar till tre.
Ett...
Jösses!
- Bra skott, sir! - Tack, sergeant.
Sex år i Donegals milis, och aldrig en skråma.
Och nu blir jag skjuten i arslet.
- Visa mig dina skador. - Okej, men var försiktig.
Jag tycker att du har ett fint arsle.
God afton, mrs McFie.
- Är det illa? - Det är bara en skråma.
Det gör ont. Vem skrek på kyrkogården som en tjej? Du!
Men herregud, hon har supit till igen.
Hur är det med dig?
- Det är Gud som straffar oss. - Det är inte sant.
- Först gamle Donald - nu Joseph. - Vad har hänt med Joseph?
Det är två veckors hyra - puts väck.
Hallå.
Mår du bra, Joseph?
Ser jag ut att må bra, era förbannade irländare?
Ni tar väl inte min rock?
Jag minns nog. Självaste Napoleon var där.
Han sa: "Ställ upp er, vakter. Nu, Maitland, är det din tur."
Så gav vi oss av för att slåss emot fransmännen.
Berättade jag om den gången...
Den gången...
när jag såg den lille mannen?
Napoleon. Ja, det var en syn...
Och den idiotiska hatten.
Förlåt mig, Fader...
ty jag vet icke vad jag gör.
Han skulle inte behöva dö så här.
En hjälte borde få begravas bland sina kamrater-
- på slagfältet, omgiven av andra soldater.
Nej, det är mycket bättre så här.
Han förtjänar att dö i sitt hem, omgiven av sina vänner.
- Aldrig mer. Joseph var den siste. - Vi tar det senare.
Le och försök se viktig ut.
- Excusez-moi... - Du kommer inte in i de där.
- Men de är franska. - Exakt.
- Så dunsta. - Pardon?
- "Donsta"? - Dunsta.
- Je ne comprends pas...
- Vi står på gästlistan. - Namn?
William Wordsworth.
Plus en.
Välkommen till McOakley's!
Jag uppskattade er dikt om påskliljorna.
- Så vänligt. - Väldigt fin. Väldigt fin.
Inte en chans. Stick!
- Hej. - Vad ska du ha?
Tänk att höjden av kultur i Edinburgh är den här syltan.
Därför föreslår jag - skratta inte - att vi sätter upp...
"Macbeth".
Den har allt: Sex, mord, magi, svek.
- Det är en bra idé, Ginny. - Tycker du det?
Det finns bara ett problem. Var inte Macbeth en kung?
Han är en man.
Jag pratar om den första kvinnliga uppsättningen av en Shakespeare-pjäs!
Det kostar pengar. Ingen av oss vill börja fnaska igen.
Ingen ska börja fnaska igen. Allt vi behöver är en rik mecenat...
- att nappa på betet! - Vad gör du?
Det som har gjort dem fulla har gjort mig modig.
O, att jag dött en timme före denna händelse! Jag levat salig då.
Någon har visst druckit för mycket.
Vem kan vara klok och bestört, mildsint och rasande-
-kungstrogen och partilös? Ingen.
Min starka kärlekshetta sprang förbi det sävliga förnuftet.
Har ni inte hört talas om William Shakespeare?
Visa lite respekt! Jävla skit.
Kan jag stå till tjänst?
Ert tal där... Det var fantastiskt, madam.
- Doktorn. - Doktorn!
Ni ser nöjd ut, dr Monro. Ni måste veta vad saken gäller.
Ja, det gör jag. Men ursäkta, jag måste tala med dr Knox.
- Knox vill nog inte tala med er nu... - Ursäkta, dr Lister.
Och snälla - missförstå mig inte-
-men er andedräkt är gräslig!
Dr Knox, så roligt det är att träffa er!
- Ja, det är det nog. - Uppskattar eleverna undervisningen?
Inte lika mycket som de uppskattar er fru.
Åh, jag hatar den mannen.
Doktorer, professorer, mina herrar. Vänligen, slå er ner.
Hans Majestät installerar sig på Holyrood Palace om åtta veckor.
Kungen har beslutat att utlysa en tävling-
- för att främja den medicinska vetenskapen. Under sitt besök-
- ska han lyssna på presentationer av Skottlands ledande läkare.
Den som har gjort störst framsteg tilldelas det kungliga sigillet-
-och en ansenlig summa pengar.
Det kommer att medföra ekonomisk och social status för Skottland-
-för läkaryrket och för mottagaren.
Tack och god afton.
- Lord Harrington... - Ja, jag vet.
Jag spelade Agnes i "Hustruskolan" på Garrick Theatre i London.
Det blev hårdare tider och jag började med fysisk teater.
- Som akrobatik? - Lbland.
Sedan blev jag dansös och nu vill jag producera min första pjäs.
- Det låter spännande. - Ja. Nu behövs bara finansiärer.
Nog om mig. Nu pratar vi om dig. Vad jobbar du med?
Jag handlar med kirurgiskt material.
Ursäkta, men vi måste gå hem. - Vi ska upp tidigt.
- Det var trevligt att träffas. - Kan vi ses igen?
- Fredag kväll? - Klockan sju?
- Adjö, fröken. - Kom nu, Willy. - Adjö.
För sista gången: Mr Wordsworth är redan där inne.
Det är fel man. Jag är han. Just hemkommen från kontinenten.
- Och jag är Samuel Coleridge. - Och jag är Robbie Burns. Stick nu!
Vilken besynnerlig herre.
Tänk att det fanns så mycket att veta om människofoten.
Dr Knox, ska ni presentera något inför kommittén?
Ja, och jag kommer nog att vinna Hans Majestäts tävling.
- Hur ska ni lyckas med det? - Jag kartlägger människokroppen.
På insidan och utsidan.
Det skulle vara det största medicinska framsteget sedan Vesalius.
Dessutom är det omöjligt. En sådan karta vore helt värdelös-
- om den inte vore 100 % exakt, och ingen konstnär kan garantera det.
- Lngen illustratör - jag håller med. - Så hur tänker ni genomföra det?
Ni ska få se, professor. När tiden är mogen.
Ers nåd. - Kom, Patterson.
Är ni klara?
- Ja, vi är klara. - Bra.
Patterson...
Det blir bra.
Patterson.
Ett, två, tre, fyra-
-fem, sex, sju, åtta, nio...
Patterson!
Så där.
Tack.
Jäklar!
- Så där. - Strålande.
Det är ett heliografi. En metod att fånga bilder för evigt.
- Ett heliografi? - Ja.
Vi får nog hitta på något bättre än det.
- Det var en toppenkväll. - Den bästa i mitt liv.
Det var en annan värld. En värld där allt är möjligt.
Det är där vi hör hemma.
Vi ska nog hålla det för oss själva tills Lucky skärper till sig.
Visst. Och för att vi ska hitta fler "olycksfåglar"...
- så behöver vi en jäkla tur. - Där har du fel.
- Män som vi skapar vår egen tur. - Vad menar du?
- Har du blivit galen? - Nej. Vi ska göra affärer.
- Vi får inte avgöra människors öden. - Alla människor ska dö.
Deras öden är redan avgjorda. Vi bara... hjälper dem på traven.
Vet du vad...
Du är väldigt elegant i din nya kostym.
Skräddarsytt klär dig.
Försök inte fjäska!
- Jag bryr mig inte om kläder. - Men om kvinnor?
En fin kvinna kostar en förmögenhet.
Och den där miss Ginny, hon är väldigt fin...
Vacker. Begåvad.
- Med ett par snygga... - Okej. Men inte så här.
Jag vet ett ställe.
- Nästa hugger vi i hjärtat med kniv. - Nej!
Jag har en idé.
Herr kusk, kan vi inte åka fortare?
De kommer!
Fortare, Willy!
Fortare!
Ta i allt du kan!
Helvete!
- Det går fort. - Jag gillar inte det här.
Jag är säker på att det fungerar.
Jag var säker på en fis en gång. Jag sket på mig.
UTLANDSMISSIONEN
Vem där? Är det någon där?
Har du eld?
Hur är det med dig?
Den här mannens allt för tidiga död-
- var - vilket bör vara uppenbart för er alla - ett direkt resultat...
av frosseri!
Jag har lagat din favoriträtt.
Rökt kolja och potatisbullar.
Vad gott.
Tack.
Jag är inte dum. Tre lik och fickan full med pengar.
Jag förstår nog vad ni har haft för er.
Det är den bästa idén du någonsin har fått!
- Jag vill ha ett pund för varje lik. - Ett pund?!
En man som börjar köpa fina kläder kan börja få vissa idéer.
Se det som en skatt mellan man och hustru. Ett slags äktenskapsförord.
Ditt namn må vara Lucky...
men det är jag som har tur.
Jag lyssnar inte på dig. Jag ser dig.
Champagne! Jag är imponerad, William. Det måste ha kostat en del.
- Tack. - Skål för goda nyheter. - Goda nyheter.
- Vadå för nyheter? - Jag ska finansiera din pjäs.
Nähä?
Mr Burke!
Vem är det som sitter där borta med Ginny Hawkins?
- Willy Burke. - Vem?
Stammis på The Gravediggers. Alltid i sällskap med William Hare.
- De dricker champagne. - Ta reda på vad han sysslar med.
Varför gör du något så djärvt-
- som att investera i en kvinnlig uppsättning av "Macbeth"?
Du har en otrolig talang. Det såg jag kvällen då vi träffades.
Det är en gåva från Gud. Ska den gå förlorad på grund av pengar?
Jag visste inte att du kände så starkt för teatern.
Inte för teatern, Ginny. Dig.
Tack för en trevlig kväll, mr Burke.
Säg William.
Åh, förlåt...
- När får jag träffa dig igen? - På Lyceum.
- När då? - När vi betalar depositionsavgiften.
God natt, William.
- Jag måste tjäna mer pengar - fort. - Tog hon betalt?
- Hon är skådespelerska, inte hora. - Vad är det för skillnad?
- Jag ska finansiera hennes pjäs. - Det är ingen bra investering.
Allt handlar inte om pengar, William.
William Hare.
Nu kan du inte vila på dina lagrar, eller dricka dig full.
- Du har affärer att sköta. - Vi pratade just om det.
- Vet hon om det? - Ja, det gör hon. Oroa dig inte.
Förlåt att det dröjde. Jag pratade med damen där.
Hela familjen har dött i smittkoppor. Hon är hemlös. Jag kommer strax.
Lucky söp henne full. Håll henne stilla.
Så här dödar de skadade soldater på slagfältet.
- Vad kallas det? - Det har inget namn.
- Vi borde hitta på ett. - Få det gjort!
Till min bäste väns ära: Det här ska heta...
"burking".
Hjälp! Hjälp!
Är hon död?
Jag tror det.
- Ja. - Jag hoppas det.
SCENPROV I DAG TILL MACBETH
ENDAST KVINNOR
Och är du icke av kvinna framfödd, jag frestar dock mitt sista.
Och förbannad den som säger först: håll upp!
Tack, Lucy. Det var... Släpp taget.
- Det var intressant. Vi hör av oss. - Hoppas inte för mycket.
- Tyst, mina herrar. - Förlåt.
- Var tyst. Förseningar kostar pengar. - Jag var bara ärlig.
- Teatern är ingen plats för ärlighet. - Nästa!
Miss Clarissa Windsor läser för rollen som "Macbeth".
Tack!
Vi behöver en dag till för scenprov. Kanske två.
- Det blir väl inget problem? - Nej... Ta all tid du behöver.
Kan du knäppa upp?
Ja...
- Går affärerna bra? - Jadå. Jag kan inte klaga.
Jag undrar om vi hittar en övertygande Macbeth.
Jag tycker att du ska spela rollen.
- Vad får dig att tro att jag kan det? - Din talang och din vision.
Jag har välsignats med stor talang.
- Och jag har en vision. Tror du det? - Jag vet.
Kliv in. Vi ska ha en pratstund med mr McTavish.
Jag ska berätta hur det fungerar i min lilla stad.
Alla som börjar en ny verksamhet måste betala mig en viss procent.
I gengäld ser jag till att ni inte åker i fängelse-
- inte besväras av myndigheterna, konkurrenter eller andra fiender.
Så vi betalar dig för...
beskydd?
Ja, jag gillar det. "Beskydd."
- Hur stor procent gäller det? - 50 procent.
Var inte ledsna, pojkar. Mr McTavish har inte berättat den bästa biten.
Och... vilken är den bästa biten?
Ni får behålla livet.
Vi borde lämna stan. Åka till London eller Amerika. Jag har en kusin där.
Och sluta med vårt lönsammaste jobb någonsin?
Vi har identifierat ett behov och hittat produkten.
McTavish är galen. Jag vill inte komma för nära honom.
Men du vill komma nära Ginny, va? Då måste du finansiera hennes pjäs.
Kan den vida oceanens alla vågor avtvätta detta blod från min hand?
Nej! Denna hand lär förr med purpur färga vattenrymders djup-
-och grönt till rött förvandla.
Mina händer ha samma färg som din, men jag skulle blygas...
- Vänta. - Vad är det nu?
Det är inte bra. Jag måste tänka en stund.
Ginny - snälla! Bara läs replikerna!
Jag förstår inte vad som får rollfiguren att mörda.
Jo, Ginny, han gör det för kärleken.
Och makten. Macbeth är inte enbart ond.
Det finns spår av godhet och ånger inom honom.
Hela pjäsen handlar om hans inre kamp mellan gott och ont.
Rätt och fel.
Du har oanade djup, William.
Kvinnor gillar sådant hos män.
- Får jag träffa dig i kväll? - Det är nog ingen bra idé.
Jag har kostymprovning i morgon.
Det här är banbrytande arbete, sir.
Kungen kommer om tre veckor, blir det klart i tid?
Jag får snabba på, men det blir nog inga större problem.
Sir Astley Cooper blev adlad då han punkterade en böld på kungens huvud.
Kungen kommer att belöna er när han får se de här...
Jag kallar dem "fotografier", sir.
Fotografier.
Utmärkt.
Ers nåd. - Mina herrar.
Var det svårt att få tag i objekt?
De nya stadgarna är ett tillfälligt hinder-
- men inte ens ni kan stå i vägen för utvecklingen. Adjö, mina herrar.
- Du har något bra på gång, Willy. - Jag vet.
Problemet är produktanskaffning.
Ni dödar folk. Så får ni produkterna. Det är inte effektivt.
Det är hårt arbete.
Folk börjar undra. Det går massor av konstiga rykten vid West Port.
Fortsätt. Det hjälper mig att tänka.
Ingen gillar att hantera lik. För en avgift kan ni åta er besväret.
Ordna begravning. Folk som sörjer tänker inte på vad saker kostar.
Vi kan kalla det begravningsbutik.
Begravningsbutik... Det låter för billigt.
- Jag föredrar... begravningsbyrå. - Åh, gud! Ja! Vilken fantastisk idé!
Sluta inte, Willy. Jag är nästan där.
PENSIONAT
Mr Hare. Dr Knox vill träffa er.
Från och med nu behöver jag två kroppar i veckan.
Färska - i gott skick.
- Det blir inte lätt. - Hur får ni tag i kropparna?
Vi har avtal med hyresvärdarna i West Port. När någon dör...
Mr Hare, jag är läkare.
Jag kan skilja på dödsfall av naturliga och onaturliga orsaker.
Edinburgh är en mycket farlig plats.
Och något säger mig att den har blivit ännu farligare.
Jag vill inte döma någon, mr Hare...
men jag vet att som resultat av mitt arbete och läkarna jag utbildar-
- så kommer tusentals, kanske miljontals liv att räddas.
Två i veckan, mr Hare. Klarar ni det?
Till er tjänst, sir.
- Vad mer kan man önska? - Vilket fint ställe ni har.
Hur mycket kostar det?
Inget.
Willy, gör något!
Släpp mina pojkar.
Mina herrar. Vi lever, tack och lov, i en upplyst tid.
Vår tids slagord är framsteg.
Framsteg inom humanioran.
Framsteg inom vetenskapen, inom tekniken.
Framsteg inom transporten.
- Framsteg i samhället. - Hjälp mig!
Fox, hämta skissblocket.
Inom alla dessa områden har vi kommit längre på 20 år-
- än under de föregående 200 åren. Aldrig förr har vanligt folk-
- haft så mycket frihet och sådana möjligheter.
Året är 1828, och vi håller på att skapa en ny värld.
En ny och bättre värld.
Sergeant - få tyst på dem.
Var tysta.
I egenskap av vetenskapsmän är det vår roll, nej - vår plikt-
-att gå i spetsen för den rörelsen.
Det är ingen tid för vila, det är ingen tid för halvmesyrer.
Det är ingen tid att vila på våra lagrar-
-men det är tid att arbeta hårdare-
-och snabbare än någonsin.
Mina herrar - får jag presentera en multi-dissektion!
Ser jag inte för... maskulin ut? För mycket som en man?
Du är jättefin.
Vi ses på fredag.
FÖRSVUNNEN
Bra gjort, Fox. Nu beger vi oss till New Town.
Willy!
Milisen har affischer över hela stan.
- På oss? - Nej! På dem vi har... Du vet.
- De är oss på spåren. - Då är det tur att vi har slutat.
Jag har tillräckligt med pengar för att starta en ny verksamhet.
- Vadå för verksamhet? - "Begravningsbyråer."
Det är ett ställe dit folk tar döda som ska begravas.
- Och vi behöver inte döda dem? - De är redan döda!
Tack.
Jag gillar det.
Vi är på väg mot toppen, och ingen ska få stoppa oss.
Okej, allihop...
Jag föreslår att vi skålar...
för den man vars hårda arbete har gjort detta möjligt.
- William Burke. - William Burke.
- Skål för William Burke. - Nej, sluta nu...
Du gör mig generad.
Det är jag! - Åh, Willy. Jag vet inte hur jag ska tacka dig.
Men det vet jag...
- Ska du köpa en biljett? - Blod är inte underhållning för mig.
Det är affärer. Hoppa in.
Jag vill att du och mr Burke börjar i firman.
- Ursäkta? - Ni får fast lön. Vi blir partners.
Partners?
- Vi har slutat med likstölder. - Du säger det.
- Har jag något val? - Självklart.
Den fria viljan är det som skiljer människan från djuren.
Vårt sista objekt.
Är det inte Danny McTavish?
Danny McTavish dissekeras av dr Knox.
Jag är kapten McLintoch och det här är Edinburgh-milisen.
- Ert rykte föregår er, mr McLintoch. - Tack, sir.
Ert krig mot gravplundring var högst inkompetent.
Det sägs att ni tidigare i dag offentligt dissekerade ett lik.
Om det är han så stämmer era uppgifter.
Ta dig samman, soldat.
- Hur fick ni tag i kroppen? - Patterson?
Den dumpades i gränden på baksidan.
- Det är en känd bov. Danny McTavish. - Då kanske han inte dog förgäves.
Sankte Per kanske har överseende eftersom han tjänar läkekonsten.
Fox, visa mig din hand.
En försvarsskada. Ett klart bevis på brott.
Och ni, sir, har förvanskat bevismaterialet.
Vilken oförskämd anklagelse.
- Jag anmäler er till riksåklagaren. - Jag har lord Harringtons fulla stöd.
- Det sätter jag mitt jobb på. - Just det.
Ginny.
- Hur mycket folk är det? - Det är fullsatt.
Tack.
När bestämmas härnäst våra mötesstunder?
I regn, i storm eller blixt och dunder?
När striden förbrunnit, när slaget förlorat är och vunnit.
Det sker förrän solen till nedgång hunnit.
- Platsen var? - På heden här.
Där ock Macbeth anträffas här.
Så sant som här jag står, jag honom såg!
Blod har väl varit gjutet förr än nu, fordomtimma-
- innan mänsklig ordning samhället rensat upp.
Ja, sedan ock ha mord förövats-
- allt för gräsliga att höra nämnas, slog man då för tiden-
- en karl så hjärnan bräcktes ut, så dog han, och därmed väl.
Nu stå de upp igen...
med tjugo dödssår uti sina pannor-
-och stöta oss från våra stolar!
Det är mera sällsamt än ett sådant mord.
Alla försvunna personer är här.
Vad gör ni här?
- Vem har gjort allt det här? - Det var jag.
Bravo!
Ginny?
- Jag tror att de gillade den. - Det är en succé.
Det är mitt livs lyckligaste dag! Vad är det? Du verkar inte glad.
Jag är glad för din skull-
-men nu behöver du mig inte längre.
Du har rätt - jag behöver dig inte.
- Men jag vill ha dig. - Vill du?
Vi tar pjäsen till London! Som musikal. Jag kan sjunga.
Ja, de behöver något nytt i West End. Edinburgh har förändrats.
- Jag har förändrats. - Jag med.
Vi måste vara tillsammans. I morgon. I kväll är jag stjärnan. Där är Mary.
- Mary! - Ginny!
De är inte dåliga, men heliografi är framtiden.
- Har du dödat de här personerna? - Verkligen inte! De var redan...
- Styckade i bitar. - Din vidrige, franske sprätt!
- Jag gjorde som jag blev tillsagd. - Tillsagd? Av vem då?
- Hur ser jag ut? - Som någon som ska gå till historien.
- Ja? - Vi har viktiga frågor till dr Knox.
Han är inte här.
Kan ni tala om var han befinner sig?
Han håller en presentation på Holyrood Palace.
Snygga till er. Vi ska göra ett besök hos kungen.
God morgon, Willy.
Hon har äntligen gett med sig!
Nej! Nej...
Fast det blir nog i kväll.
- Jag vet ett trick med tungan... - Tack, William!
- Det kunde ha gått sämre. - Om han hade somnat tidigare?
- Vad ska jag göra med de här? - Jag bryr mig inte. Släng dem!
Dr Robert Knox.
Kungen ser fram emot att se er karta över människokroppen.
Håll presentationen kort, och be honom inte läsa för mycket.
Hans Majestät behöver bara titta på bilderna.
Dr Robert Knox.
Stanna där!
Jag kräver att ni överlämnar fotografierna i riksåklagarens namn.
Får jag påminna kapten om att jag är riksåklagaren.
- Vad gör ni här? - Löser ett brott, sir.
- Vad sjutton pratar ni om? - Mord. Volymen innehåller bevis.
Jag vet inte vad han vill bevisa, men han gör vårt yrke till åtlöje.
Det är ni, sir, som gör läkaryrket till åtlöje.
Och om det finns en gnutta sanning i den här mannens påståenden...
så kommer vi alla att få betala priset.
Hans Majestät vill se mitt verk. Jag tänker uppfylla hans önskan.
Adjö.
Antingen överlämnar ni bevisen, eller så tvingas jag gripa er!
Ni rör dem inte!
Hur många kadaver användes till att skapa portfolion?
- Sexton. - Sexton? Och vem försåg er med dem?
Edinburgh-milisen! Ingen rör sig!
Men för guds skull!
Förlåt mig.
Mr och mrs Hare, jag griper er båda.
Ni är misstänkta för överlagt mord.
- Vi gjorde hemska saker. - Man måste försörja sig.
- Lngen kan skylla oss för det. - Jo, det kan de.
Ja.
Hon kommer att få reda på det. Hon får veta allt.
Jag tänker inte ljuga för dig. Det är en möjlighet.
Det är otroligt. Jag kan se rubriken: "Macbeth anklagad för mord."
Du vet visst ingenting.
Ni har ingen rätt att hålla oss här.
Det har jag visst! Sätt er ner.
- Mrs Hare, nu vill jag prata med er. - Jag säger inget.
- Särskilt inte till en presbyterian. - Jag är halvjudisk.
Jag trakasseras av en hedning!
Hämta riksåklagaren. Jag kräver att ni släpper mig omgående.
- Omgående! - Jag vill tala med en katolik!
Antingen håller ni tyst, eller så skjuter vi er båda!
"McLintoch från Edinburgh-milisen"-
- "har gripit förövarna av de beryktade West Port-morden."
"Bland offren finns mrs Mary O'Toole från New Town"-
- "Dum-Jamie från West Port, frigivne slaven John Martin från London".
- "Mrs Susanna McCorkindale..." - I lagens namn!
- Jag kräver att ni skingras omgående! - Nu tar vi de jävlarna! Kom igen!
Stå kvar.
Döda de jävlarna!
Jag kan inte leva med det här på mitt samvete.
Jag måste erkänna.
- När vi är fria skaffar vi en präst. - Gud förlåter mig aldrig.
- Jag måste erkänna för myndigheterna. - Det är ingen...
bra idé, Willy. Då lägger du snaran runt din egen hals.
Det är inte mer än jag förtjänar.
Och du lägger snaran runt min hals.
Och Luckys.
Och Ginnys.
Låt mig sköta det här.
Så roligt att se er igen, kapten.
Okej. Vad tycker du att vi skulle ha gjort?
Sexton fall av överlagt mord.
Det låter allvarligt. Har ni några kroppar?
Några ögonvittnen? Har ni några bevis?
Allt finns här.
Kapten. Lord Harrington vill träffa er så snart som möjligt.
Hans nåd vill även att ni tar med er dr Knox portfolio.
- Kapten. Var så god och sitt. - Tack, Ers nåd.
- Choklad? - Ja, tack.
Borgmästaren och jag vill veta hur det går med fallet.
För närvarande har jag mr Burke och mr Hare under lås och bom.
När jag är klar med dem kommer de att erkänna.
- Men är det verkligen vad vi vill? - Ursäkta?
Vår stad är känd för sina sjukhus.
Studenter från hela världen kommer till våra anatomiskolor.
De för mycket pengar med sig.
Vi är stolta över vår status och våra traditioner.
Det vore synd att förstöra det med en mordrättegång.
En mordrättegång som kan äventyra våra undervisningssjukhus rykten.
Vill ni att jag låter dem gå fria?
Nej, de ska straffas, men utan rättegång.
Staden kommer att visa tacksamhet för hur ni hanterar saken.
I en så ansedd stad borde milisen ledas av... en major?
Eller rentav en överste?
- Visst. - Var så säkra, Ers nåd. - Era nåd.
- Staden kan lita på mig. - Då var saken klar.
Vi tar hand om den - översten.
Tack, Ers nåd. - Ers nåd.
- Så ni menar alltså, kapten... - Översten.
Översten?
Om en av oss erkänner att han har begått brotten-
- så går de andra fria? Det är vansinne! Vi är oskyldiga!
Ingen erkänner ett brott bara för att göra dig populär!
Det här är chansen för en av oss att göra det rätta.
Vad för en man skulle göra något sådant?
Jag.
Tack gode Gud.
På ett villkor.
- Jag vet vad du gjorde. - Jag är hemskt ledsen, Ginny...
Jag... Jag väntar mig inte att du ska förlåta mig.
Det är bara så romantiskt.
Att erkänna för att rädda livet på din älskade.
Det är som Shakespeare.
Ty aldrig har det funnits en historia om sådan olycka-
-som den om Ginny och hennes Romeo.
- Jävla mördare! - Ruttna i helvetet!
Häng den jäveln!
William Burke från West Port, tidigare County Donegal, Irland.
Du är dömd för gravplundring och åtskilliga mord.
Har du något att säga innan du hamnar till helvetet?
Bara det här:
Jag gjorde det för kärleken.
Jag vet att han verkade trevlig.
Och man får väl respektera att han offrade sig för kärleken.
Men han dödade allihop för pengar, och det är ren ondska.
Tack.
Och resten av dem...
Doktorn hamnade i Nya världen.
Där går ju vad som helst för sig.
Råttfångare!
Fergus utvecklade sitt "beskydd" och sålde livförsäkringar.
Och vår franske vän här, han blev också en mindre celebritet.
Han återvände till Paris och fortsatte sitt arbete.
Seså, skynda dig! - Kom hit.
Jag kan inte leva utan dig. Du är vacker. - Stanna!
- Säg "cheese". - Fromage.
Nicéphore är allmänt erkänd som en av fototeknikens uppfinnare.
Lord Harrington red ut stormen, men tvingades senare avgå-
- efter att överste Tam McLintochs pikanta memoarer blev en storsuccé.
Men den stora stjärnan var Monros unge assistent - Charles Darwin.
Han skrev en bok som sålde nästan lika bra som Bibeln.
Det stod: "Endast den bäst anpassade överlever." Beviset på det är Ginny.
Hon kom över sin sorg och blev en populär skådespelerska.
Hon är usel!
Kanske inte. Och våra två hjältar: William Hare förverkligade sin dröm.
Det var bara Hare som fick det kungliga sigillet.
Burke hamnade på samma plats som sina offer.
Var ska jag börja?
Jag tar fötterna.
EDINBURGHS UNIVERSITET ANATOMIMUSEUM
NUTID